Tidigare på Gotham...
Du är brodern jag aldrig hade.
Vi ska skapa ett arv i den här stan.
Gotham faller. Vi reser oss.
Tillsammans.
Stackars Jim. Helt ensam igen.
Jag sade till dig att gå.
Jag hörde dig.
Så många saker jag önskar jag kunde ändra, saker jag gjort.
Vi är här nu.
Vi får bara försöka pussla ihop det igen.
Jim, jag är gravid.
- Det här är inte du. - Vi är inte desamma.
Den kvällen när dina föräldrar mördades,
gjorde jag inget för jag brydde mig inte.
Allihop, nu gräver vi lite djupare.
För det är det enda sättet som ni kommer ut ur det här hålet på.
Djupt nog?
Du lämnar Gotham.
Det finns inget kvar för mig här längre.
Jag har gjort allt jag kan.
Jag vill följa med.
Jag älskar familjeträffar, gör inte ni det?
Spring!
Skynda på!
- Vilken väg? - Vänta.
General, det var ni som lät Walker operera
rakt under näsan på er.
Nu säger ni mig att hon lyckades undvika att bli fångad?
Jag förstår din frustration.
Har ni åtminstone kommit fram till varför hon gjorde som hon gjorde?
Inte än.
Det viktigaste är,
att Walker och Dorrance är ute ur bilden.
Vad mer står i vägen för återförening?
Inget. Jag rekommenderar att vi påbörjar processen omedelbart.
Det har varit många löften från andra sidan floden.
Men till skillnad från Walker, eller vem hon är har jag mandat att agera.
Såvida inget händer för att destabilisera Gotham igen,
är den här mardrömmen på väg att få ett slut.
Tror du han menar allvar?
Jag tror det när jag ser det.
Jag antar att ditt sök-team inte hittade Alfred.
Inte ett spår av honom.
Pennyworth försvann för fem dagar sen. Det ser inte bra ut.
Hur är det med Bruce?
Han har gjort dubbla skift på sök-teamen.
Grabben sover stående.
Jag vill leta i det här området härnäst.
Det är hela kvarter av övergivna byggnader.
Jag sätter en enhet på det nu.
Fem minuter, så är jag klar.
Nej.
- Du ska inte gå ut. - Nej, Jim.
Du behöver din vila. Jag håller dig inte utanför
men jag behöver dig pigg, inte som en börda.
Jag förstår bara inte vad som kan ha hänt.
Inte jag heller.
Men jag vet att Alfred Pennyworth kan ta hand om sig själv.
Jag skickar efter dig om jag hör nåt.
- Grabben är tuff. - Ja.
Lite andra godartade nyheter, Harper anropade.
- Hennes enhet hittade nåt. - Vad då?
Det är konstigt.
Fyra män.
Ser ut som de andades in nåt slags kemiskt ämne.
Jag tror det är luftburet.
Och z: t på deras kroppar?
Karvat in i dem före de dog.
Kolla in mustaschen.
Falsk.
Verkar som de flydde därifrån.
- En inspelningsplats. - Jag sa ju det var konstigt.
Z: t på deras bröst...
Tror du det kan vara Zsasz?
Nej, kemikalier är inte riktigt hans sätt.
Plus att jag inte kan tänka mig Zsasz som en filmfantast.
Men vem det än är, om de har mer av de här kemikalierna
och viljan att använda dem...
Så är det farväl till återföreningen.
Vi måste stoppa dem innan fastlandet får höra om det.
Schackmännen.
Det är ett gäng som rör sig kring Narrows.
Vad i helvete gör ett gäng från Narrows här uppe?
Jag tror vi båda vet nån vi kan fråga.
THOMAS OCH MARTHA WAYNE MÖRDADE!
TUNNELBANA
Kan du kolla febern i bädd 12?
Hur är det doktorn? Hörde att du jobbade här.
Intressant.
Det är vad jag gör, hjälper folk.
På tal om det, jag har patienter.
Du skulle inte slänga ut Jims bebis mamma på gatan nu, eller hur?
Vad som än hände mellan dig och Jim,
är det inte mina problem. Så om du är här för att skryta...
Jag är här för medicinsk hjälp, till min lilla nugget.
Vad säger du? Blir du min förlossningsläkare?
Du kan inte mena allvar.
Jag vet att vi inte kommer överens.
Du försökte döda mig, Barbara. Två gånger.
Det var flera år sen.
Det finns andra läkare här.
Inte så bra som du.
Vad du än tycker om mig, är mitt barn oskyldigt,
och jag vill ha det bästa för det. Och på det här stället är det du.
- Vet Jim att du är här? - Det här har han inte att göra med.
Lee.
Jim.
Barbara.
Du stör. Doktor-patientrelation. Stick.
- Ursäkta. Är du hennes doktor? - Nej. Jag vet inte.
Kanske. Vad gör du här?
Några kroppar dök upp. De kan ha anknytning till Narrows.
- Jag skulle inte kommit, men... - Det är viktigt. Visst.
Ni två behöver prata.
- Jag är utanför. - Helst inte.
Om du vill att jag ska vara din läkare, ska du prata med barnets far.
Din första tid är nästa vecka.
Sköterskan ger dig alla dina vitaminer när du går.
Avtalat?
Är hon verkligen den enda du kunde hitta?
Hon är den bästa läkaren i den här helveteshålan till stad.
- Allt handlar inte om Jim Gordon. - Ganska säker på att det här gör det.
För att vi låg med varandra? Ja.
Jag berättade bara för dig för jag tyckte du hade rätt att få veta,
men din inblandning i det här slutade i samma ögonblick
som du satte på dig byxorna igen.
Vad då?
Tror du inte jag klarar av att bli mor?
Vad tycker du?
Barbara.
Vem är du?
Men se vem som bestämt sig för att vara med.
Hej, kompis.
Master Bruce!
Alfred, hur gjorde du...
Se så du ser ut.
Vad har jag sagt om att rulla runt i leran?
Alfred, vad pågår? Vilka är de här människorna?
Vad menar du med det, Bruce?
Vi är dina föräldrar.
Okej. Låt oss se till att fixa till dig.
Vi har trots allt en gäst.
Välkommen hem, Bruce.
Jeremiah. Du lever.
Ja, du trodde väl inte Selina kunde döda mig så lätt, va?
Jag behövde få dig att tappa spåret tills jag kunde slutföra mitt projekt.
Uppför dig, master Bruce! Var nu inte oförskämd mot vår gäst.
Framförallt inte när jag kommer med gåvor.
Mr Jeremiah, en tårta.
Så väldigt snällt av dig.
- Är det italiensk maräng? - Visst.
Såja, Bruce.
Kommer du närmare spränger jag Wayne Manor
med oss alla inne i det.
Jag har ett dussin fler av de här italienska marängerna
spridda över hela huset.
Vad gjorde du med Alfred?
Och vilka är de här människorna?
Jag är glad att du frågade.
Kom.
Käraste mamma och pappa
var bara ett oskyldigt par som jag kidnappade
baserat på benstrukturen
och kroppsbyggnaden.
Bara lite plastikkirurgi och voilà.
Waynes.
Alfred knyckte jag i den gröna zonen.
De är hypnotiserade.
Ja, jag är rädd att det inte fanns tid att improvisera i vårt manus.
Idag är en väldigt viktig dag, Bruce.
Bara se hur de är klädda.
Det är den natten mina föräldrar dödades.
Och jag ger dig chansen att uppleva alltihop igen.
Varför då?
Är det inte uppenbart?
Bruce...
Det här... Det var den viktigaste dagen i ditt liv.
Och jag fick inte vara en del av den.
Nu måste vi rätta till det.
Alfred, det är dags för middag.
Skynda på, vi har ett väldigt tight schema.
Självklart, mr Jeremiah.
Det var noll av tre.
Ja.
Verkar som regeringen var ganska noggrann när de minerade floden.
Hade du ingen plan för att ta sig ifrån den här klippan
innan du stal allas grejor?
Jag jobbade på en plan.
Floden är minerad.
Allt som flyger ut skjuts ner ur...
- ...skyn. - Vad då?
Jeremiah grävde en tunnel under floden.
En tunnel? Verkligen?
Har du några bättre idéer?
Trodde inte det.
Den är i den mörka zonen.
Vi borde vänta tills ikväll med att kolla in den.
Ja, jag höll ändå på att få slut på försöksråttor.
Titta, han simmar i land.
Är du säker på att du borde vara i Narrows ensam?
När broarna föll, sjönk det här stället ner i kaos.
Jag tror att vår bästa chans att komma ut helskinnade
är att hålla en låg profil.
Så allt jobb jag gjorde för att göra Narrows bättre var lönlöst.
Det är Leoparderna, Schackmännens rivaler.
- Om den här Barbara-grejen... - Jim, låt bli.
Nej. Det är viktigt för mig att du förstår.
Okej. Så vad ska du göra?
Jag vet inte, men det är mitt barn med.
Barbara verkar ha en annan uppfattning.
Men, ja, folk förändras.
Du känner henne inte som jag gör.
Det kan man säga.
Se.
Klart.
Schackmännen flyttade runt.
De använde de här som signaler för sina medlemmar.
Tornet är en kompassnål. Nord-nordöst.
Då går vi.
Alfred berättade såna fantastiska godbitar från din barndom.
Hur du brukade äta här,
i köket, när det bara var du och familjen.
Jösses så hemtrevligt och intimt.
Smörgås med grillad ost och Branston-pickels, mr Jeremiah.
Master Bruces favorit.
Mitt inflytande, även om Thomas lade till en klick aioli för extra lyx.
Kom igen, Bruce.
Det är konstig favoritmat för en tolvåring.
Jag spelar ditt spel.
Låt nu Alfred och de här människorna gå. De är oskyldiga.
Jag är ledsen, Bruce. Det är bara...
Det är väldigt viktigt för mig att jag får varje detalj exakt rätt.
På tal om det, den sista touchen.
Hur var det?
Att förlora sina föräldrar den kvällen?
Jag förlorade också min familj, Bruce.
Såren har ännu inte läkt.
Jag tänker ofta på dem.
Inget av det här är verkligt.
Du försöker manipulera mig.
Det kommer aldrig bli verkligt.
Men du tänker på den där kvällen.
Och det är allt jag behöver.
Jag vill bara känna att vi hör ihop.
Jag erbjöd dig att vara min bästa vän!
Men jag har insett att om vi inte kan vara vänner,
så kan vi höra ihop på andra sätt.
Hur då?
Du får se.
Så småningom.
Jag ber om ursäkt för att jag avbryter kvällen tidigt.
Men dina föräldrar och jag har en väldigt viktig dejt...
Jeremiah!
- Med ödet. - Jeremiah!
Du kanske vill hitta din trogne butler och gå härifrån.
Snabbt.
Alfred!
Spåren leder den här vägen.
Se på röken.
Nån har startat produktion igen.
ACE KEMIKALIER
Åh gode gud, Jim.
Titta på allt det här.
Kom igen.
Vem är chef här?
Tick tock, vårt kemiska plock ska ge vårt Gotham en efterchock.
- De har blivit hypnotiserade. - Det är Tetch.
Oj då, så spännande.
Jim Gordon.
Och kvinnan han sa åt mig att döda.
Återuppväcker minnen.
Det te-partyt var så länge sen.
Men nu för att beordra de här männen att attackera min fiende.
En för alla och alla för en!
Är det här inte den vackraste dansen?
- Jim! - Är det här inte...
Nåt...
Spel?
Berätta för mig igen?
Pingvinen har stulit allt i den här stan som inte varit fastspikat.
Och nu behöver han ett sätt att ta sig bort från ön.
- Och du hjälper honom? - Ja, det är vad han tror.
Barbara, Tabitha var min vän med.
Om nåt vill jag vrida tarmarna av honom. Och ta hans tjuvgods.
Förutom att du faktiskt inte har en väg ut ur Gotham.
Jag ska hitta en ikväll.
Jag behöver fortfarande din hjälp med att flytta grejorna.
Vi kan ta oss härifrån tillsammans.
Bort från Jim Gordon?
Rika som Midas, Pingvinen död i ett dike?
Ja, är inte vi två bara två singeltjejer och en bebis,
som är på väg att döda vår svurne fiende tillsammans.
Vad då?
Det är bara det att du är gravid.
Börja inte ens.
Alfred!
- Vi måste ut härifrån. - Master Bruce.
Jag tog precis ett lugnt ögonblick till att städa.
Vi måste gå. Bomberna.
- Vilka bomber? - De här bomberna!
Ingen anledning att bråka, sir.
Det måste finnas ett sätt.
Alfred, du gör vad som helst för att skydda mig, va?
Absolut, sir.
Det är en gasläcka i köket.
Det är bara en tidsfråga innan hela stället smäller.
En gasläcka?
Var är dina föräldrar? Var är vår gäst?
Jag har redan varnat dem. Jag vet en väg ut. Kom igen!
Alfred!
Helvete också.
Rör dig inte.
Kommer du...
Ja. Jag kommer ihåg allt.
Klart som dagen.
Låt mig säga dig, om jag nånsin ser den där Jervis Tetch-typen igen,
ska jag sticka upp den där klockan så långt upp i...
Näsan på honom.
Hur är det med dig?
Är du okej?
Ja, jag är okej.
Residenset.
Oroa dig inte för det nu, grabben.
Hjälp mig upp.
Ditt ben gör ont.
Ja. Men det är inte brutet.
Jag trodde jag förlorat dig.
Mig?
Aldrig, master Bruce.
Fortsätt.
Du vet var han kommer vara.
Stick.
Om du är här,
så lever Jeremiah fortfarande.
Och om ni är här, antar jag att ni hittade våra försöksobjekt
allihop kokade och bubblade.
Vad planerar han?
Det är en överraskning, det vet du väl?
En riktig pangsak.
Ska jag hypnotisera våra vänner
och få dem till att slita nacken av varandra?
Nix.
Bäst vi kollar med chefen.
Han kan ha andra idéer.
- Ledsen jag blandade in dig i det här. - Var inte det.
Jag visste vad jag gav mig in i.
- Jag vet, men Lee... - Jim...
Vad du än vill säga mig, spara det tills vi är ute härifrån.
Låter bra.
Vi måste komma på vad Valeska planerar.
Du, Tetch?
Det är lustigt.
Jag trodde aldrig du skulle springa Jeremiahs ärenden.
Kapten, inga ärenden jag springer.
Det här är bara ett sätt att roa mig tills klockan ringer.
Du kan intala dig det.
Vad är du
när man tar bort dina lekar och rim?
Inget mer än en andrahandsfigur med en riktigt fånig hatt.
Håll tyst.
Perfekt.
Lee Thompkins, du fascinerar mig så.
Först var du läkare.
Sen Narrows drottning.
Var snäll och säg mig.
Flyr du från ditt förflutna
när du blir till nån ny?
När jag hittade Jeremiah,
hade han en bunt galningar som grävde den här tunneln åt honom.
Ja, det fyller mig verkligen med självförtroende.
Hör du det där?
- Alfred? - Selina?
Vad gör du här?
Och med den där?
Jag borde fråga dig samma sak. Vad är det nere i den tunneln?
Ja, det var Wayne Manor, tills Jeremiah sprängde det.
Han förseglade den enda vägen ut ur Gotham.
Nej, Jeremiah lever inte.
Jag såg honom dö precis här.
Ja, men du har fel.
Det har vi allihop.
Och nu har han totat ihop nån vansinnig intrig,
där han återskapar kvällen när Bruces föräldrar dödades.
Var är Bruce?
Han har gett sig efter Jeremiah.
Han kan behöva din hjälp.
- Vänta! - Tro nu inte
att bara för att jag inte dödade Jeremiah betyder det att jag inte dödar dig!
Selina...
Du dödade min vän Tabitha.
Du förtjänar att dö.
Selina.
Lägg ned kniven.
Bruce behöver dig.
Jag antar att jag borde tacka dig.
Ja, du kunde hjälpa mig till den gröna zonen.
Självklart.
Det är den vägen.
Jeremiah!
Visa dig!
MONARCH TEATERN PRESENTERAR
DOUGLAS FAIRBANKS I "ZORROS MÄRKE"
Hola, Bruce.
Ja, här är vi,
på teatern dit din mamma och pappa tog dig för att se
Zorros märke.
Jag hade hört att du var besatt av den här mannen som barn.
Jag undrar vad det var som fascinerade dig så.
Var det det faktum att han väckte fruktan i sina fienders bröst?
Här får du!
Luffare.
Men...
Filmen var kanske lite för effektiv.
Är det inte den här delen när du blev rädd?
När du bad dina föräldrar att ni skulle gå?
Jag undrar vad som hade hänt om du inte gjort det.
Om du hade övervunnit din fruktan.
Kanske skulle dina föräldrar fortfarande vara i livet.
Vi fortsätter med det sista och slutliga stoppet längs minnenas allé.
Sluta!
Det är tillräckligt långt, Bruce.
Jeremiah!
- Du behöver inte göra det här! - Men jag...
Det behöver jag.
Jag insåg det här.
Jag insåg att det spelar ingen roll vad jag gjorde för att binda oss samman,
skulle nån slumpmässig revolverman på en bakgata
bli den som du är mest knuten till.
Mannen du såg när du blundade.
Jag vill vara föreställningens stjärna!
Så om jag inte kan ha dig som en bror bunden av kärlek...
Då får vi väl vara bundna av hat.
Och du tror att döda två människor som ser ut som mina föräldrar gör det?
Det gör det inte.
Ja, då är det tur
att jag redan satt en kula i båda deras svekfulla skallar.
Du är förvirrad.
Du undrar, för om jag redan skjutit dem,
så vilka är det här trevliga paret?
Thomas, Martha.
Varför vänder ni er inte om?
Jim!
Jag vet!
Under tiden vi hade våra små äventyr,
förde ödet James Gordon och Leslie Thompkins till mig,
och jag tänkte för mig själv...
Varför inte?
Varför inte döda mannen du tänker på som din andra fadersfigur?
Och din kära, kära vän, Lee Thompkins.
Och när jag gör det,
kommer äntligen du och jag att vara sammanbundna.
För du förstår...
Återföreningen med fastlandet hänger på en skör tråd.
De där raketerna smäller,
och giftiga kemikalier regnar ner över stan
och regeringen kapar banden med oss för alltid.
ACE KEMIKALIER
Jeremiah... gör det inte.
En sista sak.
Jag lät Jervis Tetch hypnotisera dem
så att de vaknar upp i samma sekund som de här...
Vackra pärlorna ramlar i marken.
Jag vill att du ser när de inser vad jag har gjort med dem
när livet rinner ut ur deras kroppar.
Glöm aldrig.
Allt det här är för dig, Bruce.
Nej!
Selina, pärlorna!
Ecco! Nu!
Vi måste stoppa raketerna, de kommer...
Jag vet.
Du sticker efter Jeremiah och Ecco. Jag tar lastbilen.
Det finns inget sätt att stoppa dem allihop.
Ta dig till Harvey.
Varna folket i den gröna zonen att ta skydd.
Jim!
Jeremiah!
Möt mig!
Här, Bruce!
Jeremiah!
Det här slutar... ikväll.
Nej, Bruce. Nu börjar det.
Ja.
Du känner den.
Samhörigheten mellan oss.
Det gör du.
Gör du inte?
Bruce, känner du det?
Säg att du känner det.
Du betyder inget för mig.
Varför förstår du inte?
Du behöver mig!
Jag är svaret på ditt livs fråga!
Utan mig är du bara ett skämt...
Utan poäng.
Efter så lång tid, ber du mig om hjälp?
Efter att ha tillåtit Strange att sätta ett chip i min hjärna?
Försökt förråda mig till Gordon?
Och efter att ha namngett...
...en hund efter mig?
För det första,
tycker jag väldigt mycket om den hunden.
För det andra fick jag Hugo Strange att rädda ditt liv.
För det tredje, tror du verkligen att jag inte hade planer
på att rädda dig från Jim Gordon?
Du har alltid ett svar på allt, visst har du det, Oswald?
Vi har gått igenom allt det här förut.
Jag har försökt döda dig, du har försökt döda mig.
Men här är vi, i det här rummet, tillsammans.
Det innebär att ödet har andra planer för oss.
Vilka är de planerna?
Har du inte insett vad Gotham är än?
Det är inte längre en stad.
Det är ett fängelse.
Och jag tycker det är dags att vi rymmer.
Har du hört nyheterna?
Alla pratar om det.
Återföreningen kommer inte ske.
Ryktet om det kemiska utsläppet nådde fastlandet.
Ingen åtgärd förrän regeringen kan fastslå om Gotham är säkert.
Jag antar minst några månader.
Du låter inte överraskad.
För det är jag inte.
Kunde ha varit värre. Du stoppade det.
Varje gång jag tror att vi lyckats vända det hela,
tittar jag upp och vi är tillbaka precis där vi startade.
Vad var du på väg att säga till mig när Tetch hade oss fast?
Jag vet inte.
Jag antar att jag skulle ha sagt...
Vad jag sade senast vi träffades.
Jag önskar jag kunde gå tillbaka,
göra saker annorlunda, bättre.
Det känns som länge sen.
Inget har förändrats.
Men det har det, Jim.
- Det var ett misstag. - Ett misstag?
Sätt dig in i min situation.
Efter allt du sade,
plötsligt ska du ha barn med Barbara av alla människor.
Men det är inte bara det.
Du pratar om att göra saker annorlunda och jag bara tänker:
tänk om vi inte förlorat vårt?
Vad gör du här, Lee?
Jag vet inte.
Jag vet att du tagit på dig så mycket och...
Och jag vill vara förstående, men...
Du svek mig, Jim.
Jag är ledsen.
Vad betyder det? För oss?
Jag vet inte.
Kan inte förändra det förflutna, så jag antar att vi bara får leva med det.
Lee...
Jag kan inte fatta att han fortfarande lever.
De har gjort skanningar, och han har ingen hjärnaktivitet.
Han är inte längre ett hot.
För nån av oss.
Tack för att du kom och hjälpte mig.
Kvällen dina föräldrar dödades borde jag ha gjort nåt.
Selina, du har gjort tillräckligt.
Det är inte mycket, men det är hemma.
Jag har letat igenom din skattkista.
Du har varit en väldigt elak pojke.
Barbara? Hur kom du...
Selina.
Hon och jag tänkte dela på dödandet
för att hämnas på dig för Tabitha.
Men det verkar som jag måste göra smutsjobbet själv som vanligt.
Åh gode gud.
Du är gravid.
Hur kan du veta det?
Se på dig!
Hon glöder.
Du glöder.
Så väldigt observant av dig.
Adieu, Oswald.
Vänta. Kom med oss.
Vad då?
Ja, jag dödade Tabitha.
Du är arg. Du vill ha hämnd.
Men vill du verkligen uppfostra ditt barn i en krigszon med giftigt avfall?
Kom med oss.
Säger du mig att du hittat en väg ut ur Gotham?
Ed gjorde det.
Det är en ubåt.
En ubåt?
Det kan spåra minorna i floden med hjälp av ekolod.
Så var finns den här ubåten?
Vi måste bygga den.
Ja, jag ska skjuta dig.
Gud!
Vad händer med mig?
Kanske...
Håll tyst! Det var en retorisk fråga.
Okej. Jag ska inte skjuta dig för mitt barns skull.
Men jag kommer aldrig att förlåta dig.
Självklart. Jag förstår.
Ring mig när det är klart.
Så, vem är den lyckliga fadern?
Håll tyst!
Undertexter: Maria Källquist